Tässä tulee kuolemaantuomittu Willie Grimes...
Mene siitä!
Ajattelin pysyä päivän kunniaksi selvänä.
Näyttääpä terävältä.
Vaikea olla menettämättä päätä.
Minä lähden, muutin mieleni.
Minä tapaan Oswald Mitchellin.
Senkin pirut!
Tämä ei ole minun kokoani, se on tiukka niskasta.
Pää poikki! -Helvetissä tavataan, paskapäät!
Haista paska, Grimes. -Samoin!
Isä! Luojan kiitos...
Olen syytön. Auttakaa minut pois.
Herra Blake. Arthur Blake.
Kyllä.
Kalmovarkauksia.
Velvollisuuteni on kirjoittaa ylös viimeiset sananne,-
että muut, jotka harkitsevat tällaista...
kuulevat epätoivoiset syyttömyyden ja anteeksiannon vetoomuksenne.
Velvollisuuteni on myös kertoa, että teidät teloitetaan...
katkaisemalla kaulanne.
Inhottava elämänne haudanryöstelyineen ja murha...
Toisin sanoen olette kuollut mies,-
ja minä olen täällä, että pyytäisitte anteeksi.
Katumuspuhe ennen teloitusta siis? -Tavalla tai toisella.
Puhuiko Willie ennen kaulansa katkaisemista?
Olisi ollut mukava jutella ystävänne kanssa,-
mutta valitettavasti niin ei käynyt.
Onko teillä sanottavaa puolustukseksenne ennen...
Ette kai uskoisi, jos sanoisin olevani syytön?
Murhaan siis.
Se viheliäinen haudanryöstely pitää paikkansa.
Pyytäisinkö pyöveliä armahtamaan teidät?
Kun heräsin aamulla, poliisit olivat ovellani.
He seurasivat tuoreita ruumiinosien jälkiä-
asemalta kotiini. Olisin muka niin tyhmä!
Willielle kävi samoin, ruumiinosia oli asemalta hänen kotiovelleen.
Ja meitä kutsutaan murhaajiksi. Paskapuhetta!
Ei murhaaja mutta haudanryöstäjä? -Niin, ja hyvä siinä.
Kertoisitteko, mikä teistä teki niin poikkeuksellisen?
Enpä taida, isä.
Kun muistelen sitä nyt, se vaikuttaa...
Ette taitaisi uskoa sanaakaan.
Lisäksi minulla on huono muisti.
Ette arvaakaan, mitä munkki uskoisi.
Parantaisiko tämä muistianne?
Saattaisi parantaa.
Willie Grimes vainajalle. -Näette hänet pian.
Taidan nähdä.
Meillä on kai aikaa, isä?
Francis Duffy. Isä Francis Duffy.
Aikaa on tapettavaksi viisi tuntia.
Niin kauan kun viskiä riittää, voimme jutella.
Reilu tarjous. Kertokaa, miten aloititte rikollisen elämänne.
Pitää palata ajassa taaksepäin. Siihen, kun tapasin Willien.
Olin hänen oppipoikansa.
Vaihtoehtoni olivat kalmovarkaudet-
tai elämä kadulla. Ja äitini, pikkuveljeni...
Pelkäätkö?
Totta kai pelkäät.
Muistan ensimmäisen kertani. Paskansin melkein housuun.
Olin isäni kanssa, sen surkean paskiaisen.
Mikä sai sinut tulemaan Fortune of War-pubiin?
Äiti käski mennä sinne puhumaan Ronnielle.
Hän antoi minulle oluen ja sanoi, että tapaisin sinut siellä.
Kuka äitisi on? -Mary Blake.
Hän on torilla töissä. Myy juttuja.
Vai "juttuja"?
Jos saan työn, hän voi jäädä kotiin pikkuveljeni kanssa.
Hän on vauva.
Yksittäishauta, eikö niin?
Nyt Willie näyttää, miten homma tehdään.
Kaivat kapean kuopan, ei liian leveää.
Nyt sinä menet tuonne ja lyöt reiän tuohon laatikkoon.
Arkkuunko? -Niin, mene nyt!
Oletko valmis jo? -Käsistäni tulee verta.
Älä lopeta ennen kuin olet saanut reiän tehtyä.
Minua oksettaa! -Potki niin, että saat käden sinne.
Ota tämä köysi ja köytä sen ympäri, mitä siellä sitten onkin.
Hyvä.
Tule pois nyt.
Onpa tiukassa.
Auta tämän käärinliinan kanssa.
Emme ota sitä, sitä ei pöllitä.
Ethän tunne häntä?
Tunnetko? -Se on rouva Tulley!
Hän asuu naapurissamme. -Ei asu enää.
Tällä alalla pitää olla vahva vatsa.
Minne nyt?
Tässä, poika...
Ansaitset ryypyn.
Mitä se on? -Se on hyvää ainetta.
Ja olet ansainnut ryypyn, joten ota nyt vähän.
Nostapa se minulle.
Löysin sen!
Miksi hän ei lyönyt sinua?
Hänellä ei ollut sydäntä.
Willie ei ollut murhaaja.
Kaiken sen lian alla on enemmän likaa-
mutta sen alla kultainen sydän.
Oli, herra Blake.
Ystävänne ei ole enää seurassamme.
Niin... Hänellä oli kultainen sydän.
Minusta tuli hänen oppipoikansa, ja rikollinen elämäni alkoi.
Kauanko teitte töitä hänelle?
Vaihtelevasti vuosien aikana. Joskus minä työllistin hänet.
Pääasiassa teimme kuitenkin töitä eräälle tohtori Vernon Quintille.
Se piru uhkasi ilmiantaa meidät, jos emme toimittaneet tavaraa.
Ryöstitte siis hautoja hänelle?
Oliko teillä vapaat kädet? -Ei.
Poliiseja pystyi lahjomaan, mutta sukulaiset olivat kostonhaluisia.
Meidän piti etsiä ruumiita muualtakin.
Töki häntä vähän.
Oli puujalka hänellä, sisältä kovera Narut siihen sitoi ja soitti viuluna
Hän soitti saleissa, soitti kujilla Hän viis veisas, oli viulunsa lujilla
Tässä teille, pojat.
Kathleenille! -Armo hänen sielulleen.
Hänellä oli rankka elämä. -Hän pikemminkin eli sitä rankasti.
Mutta hän on kaunis ruumis.
Pleuriitti tappoi hänet.
Odotatko paljon vieraita, Maisey?
Ystäviä ei ollut paljon,-
eikä ole varaa O'Caseyn itkijöihin.
Anteeksi...
Puhuin ehkä ennen aikoja.
Olet täällä vain ryypyn takia. -Hän oli kauhea nainen.
Tässä on Arthur, Kathleenin sisarenpoika.
Hän oli hieno nainen, poika. -Surullinen päivä.
Äidiltä terveisiä.
Otatko kupin teetä?
Saanko nähdä tätini? -Kyllä. Hän on vain unessa...
Nukkuu Herran huomassa.
Hän on kuollut, poika.
Kuollut?
Älä itke.
Hänellä on nyt rauha.
No niin...
Laitan sinulle teetä.
Minäkin otan mielelläni. -On sitä kakkuakin.
Anna sen tulla vain, poika.
Voinko olla hetken yksin hänen kanssaan?
Haluan rukoilla hänelle, että hän pääsee nopeammin Herran luo.
Saatte auttaa minua keittiössä. Laitan sinulle teetä.
Olen vain hetken.
Avaa ovi!
Hän on lukinnut sen!
Willie! He ovat kimpussani!
Hajotetaan se!
Pikku paskiainen! Väännän niskasi nurin, kun saan sinut kiinni!
Saat korvillesi!
Tule takaisin, paskiainen!
Olen ylpeä sinusta.
On aika jutella palkastani. -Mitä siitä?
Minun olisi aika saada palkkaa.
Puhumme siitä pubissa.
Milloin teet minusta kunniallisen? -Hiljaa, lutka.
Tule takaisin palkkoinesi, niin sinulle lutkan näytän!
Willie, on aika puhua palkastani... nyt.
Ole hiljaa! Ei ole edes täysikuu.
Saat irlantilaiset perääsi.
Miten niin? Ei minua nähty.
Ilman häntä et selviytyisi.
Alatte saada mainetta. Olkaa hissukseen vähän aikaa.
Meidän oli tehtävä se, tohtori Quint pakotti meidät.
Emme voi mennä enää hautausmaille. -Hän uhkaa ilmiantaa meidät.
Olette hänen otteessaan.
Toivon hänen loppuaan.
Olen kuullut, että hän soittaa viulua ruumiille ennen kuin aloittaa.
Nyt saa puhe Quintista riittää.
Siinä paha missä mainitaan.
Iltaa, tohtori.
Herrat!
Otan portviinin ja kaksi olutta ystävilleni.
Sepä ystävällistä. -Sitä varten ystävät ovat.
Hieno saalis eilen,-
mutta miten saitte niin tuoreen ja siistin yksilön?
Ei siinä mitään ihmeellistä ollut, pöllimme sen ruumiinvalvojaisista.
Pitää todellakin olla luova.
Autatte lääketiedettä, ja se muistetaan,-
mutta tämä ei ole mikään kohteliaisuuskäynti.
Praktiikkani tarvitsee ruumiita.
On ollut hiljaista viime aikoina.
Oletko heikko typerys?
Vieressäsi on aivan loistava yksilö.
Hän auttaa minua.
Tarvitsen enemmän ruumiita ja heti. En piittaa, mistä ne tulevat.
Jos te kaksi ette toimita niitä minulle, palkkaan Murphyn,-
ja minulla on kaksi tuoretta ruumista viikon loppuun mennessä!
Sika.
Hän on meille kuolemaksi.
Hän jätti laskunkin meille.
Tiedän tarpeeksi teistä, että saan teidät hirteen.
Tarvitsen tuoreita ruumiita, en mitään homehtunutta tavaraa.
Tarvitsen lisää ruumiita!
Tämä ruumis haisee lähes yhtä pahalle kuin te kaksi.
Tuokaa tuoreita ruumiita heti, tai olette vaikeuksissa.
Niin se oli vuosia. Raadoimme Quintille.
Pidimme hänet tyytyväisenä emmekä saaneet rahaa. Olimme leipäjonossa.
Kova urakka.
Mutta yksi työ muutti kaiken.
Muutuimme kalmovarkaista paljon pahemmiksi.
Pahemmiksi? -Niin.
Kalmovaras varastaa kuolleita, mutta aloimme varastaa muutakin.
Aiemmin ruumiit makasivat paikallaan, mutta nyt oli toisin.
Jumalalle ruumis on ruumis. Mitä harmia siitä voi olla?
Paljonkin, jos se niin haluaa.
Ymmärrän. -Ette ymmärrä.
Luulen että ymmärrän. -Isä, olen oppinut vuosien aikana...
Ruumiiseen ei pidä luottaa.
Toivoinkin kuulevani näitä tarinoita tänään.
Kun kuulin, että teitä kahta syytetään, ryntäsin tänne.
Olitte kuullut siis meistä? -Tietyt piirit tuntevat teidät.
Okkulttiset piirit.
Tunnette siis okkultismia. Asioita... -... yöaikaan. Kyllä!
Kun alkuun kuulin tarinoita, pidin niitä hölynpölynä-
mutta nyt olen alkanut uskoa niitä ja etsin aktiivisesti niiden kertojia.
Ikävä kyllä aikaa heidän kanssaan on vähän. Ilman minua olisitte kuollut.
Niinkö? -Maksoin pyövelille tästä ajasta.
Maksatteko ensi kertaa kahden- keskisestä ajasta miehen kanssa?
Ette vaikuta hauskalta, herra Blake.
Willie Grimes...
Willie Grimes opetti teille haudasta kaivamisen pimeät puolet.
En sanoisi niinkään, jouduimme siihen yhdessä sattumalta.
Ronnie kertoi yhdestä hommasta.
Se oli nummilla, kaukana.
Vei paljon aikaa löytää sinne, mutta se oli vaivan arvoista.
No niin.
Valmista on.
Sinä saat nostaa sen. Olen loppu.
Alat tulla vanhaksi. -Minulla alkaa tulla nälkä.
Niin minullakin. Raadamme työssä, mutta olemme aina nälkäisiä.
Ja rahattomia. Se on sen Quintin paskiaisen syy.
Pitäisi ottaa hänet päiviltä. -Se ei ole meidän alaamme.
Mutta olen niin nälkäinen, että voisin syödä tuon ruumiin.
Mitä sinulla on siinä? -Voileipä.
Mikä? -Voileipä. Se on ruokaa.
Kaksi leipäsiivua ja jotain välissä. -Kuulostaa oudolta.
Väliin voi laittaa mitä vain. -Mitä siinä on?
Se näyttää...
Se maistuu paremmalta kuin näyttää.
Miten sinulla oli varaa siihen? -Varastin sen.
Maksan sen myöhemmin.
Haluan maistaa. Anna se.
Jaan sen kanssasi muutamasta huikasta viskiäsi.
Hitto soikoon! Olitpa nälkäinen.
Et saa minun palastani.
En ymmärrä, miksi tuo ruumis haudattiin hautausmaan ulkopuolelle.
Todennäköisesti itsemurha. Se varmaan kirottiin ja oli haudattava tänne.
Miksi tienristeykseen? -Taikauskon takia.
Jos sielu lähtee, eipä se tiedä kumpaa tietä mennä ja eksyy.
Tiedä eipä... Mikä leipä...!
Hommiin siitä nyt! -Oletpa sinä äreä.
Willie... -Mitä?
Katso.
Ei kai se ole tuttumme?
Onpa outoa. -Katso silmiä.
Pitäisikö antaa vain olla? -Ei. Saisimme Quintin niskaamme.
Mikä kaulan ympärillä on?
Se on valkosipulia. Ronniella on sitä paljon pubissa-
karkottamassa kaikenlaista.
Haisevaa.
Älä ota niitä pois! -Taikauskoa, Willie.
Kuka tekee tuollaista?
En tiedä, mutta se on hyvä. Quint ilahtuu tästä.
Vedä se pois. -En varmasti.
Et uskalla. -Sanoin, että en varmasti vedä.
Olet järjiltäsi.
Auta minua.
Pannaan ruumis kärryille.
Mikä sotku!
Tarvitsemme uudet, isommat kärryt.
Miten ruumis mahtuu näihin?
Willie...
Häivytään täältä!
Ehkä se ei ollut kuollut. -Ei se ollut eläväkään.
Se oli... -Kuolleista herännyt!
Voi paska! -Mitä sinä haluat...
Odota. Kuuletko tuon?
Ei, en kuule.
Willie... -Arthur...
Willie...
Rouva...
Oletteko kunnossa?
Se taisi lähteä!
Miksi löit minua? -Se oli kimpussasi!
Vuodat verta!
Älä koske minuun, olet saanut ehkä tartunnan!
Mitä kello on?
Alkaa tulla valoisampaa. Se saattoi häipyä.
Lähdemmekö siis? -Luulen niin.
Olipa hurjaa.
Mene kauemmas.
Mene kauemmas, Arthur.
Mitä sinä teet? -Katso tätä.
Senkin hullu, lähdetään! Anna olla!
Älä tee noin, hullu paskiainen!
Lähdetään pois!
Minulla on idea.
Kiitos uhrauksestasi, lapseni.
Pääsimme eroon Quintista. Henkiin heränneet olivat kultakaivoksemme.
Väki maksoi kymmenkertaisesti niistä, ja meillä riitti työtä.
Olimme saaneet vihiä toisesta maailmasta, tai päinvastoin.
Sen jälkeen alkoi tapahtua!
Kauppa kuolleista heränneillä oli siis tuottoisampaa?
Ehdottomasti. Siinä se raha piili.
Saimme hyvin rahaa varastamalla kuolleita ja kuolleista heränneitä.
Kuka teille maksoi?
Pieni valikoitu ryhmä, joka ymmärsi mahdollisuudet.
Joskus toki kilpailijat varastivat meiltä jo maasta kaivamamme ruumiit-
jopa veitsellä uhaten.
Kilpailijat? -Vehkeilevät siat.
Willie ja minä olimme aika huolettomia tyyppejä,-
mutta jotkut ottivat asiat vakavammin. Oli tosi nilkkejäkin.
Meillä oli kahinaa hullun Murphyn klaanin kanssa.
Kuuluisa Murphyn klaani...
Olen kuullut monta tarinaa Cornelius Murphystä joukkoineen.
He vihasivat meitä.
Me halusimme olla huomaamattomia, mutta he mekastivat haudoilla.
Me näytimme aivan amatööreiltä.
Oletteko törmännyt heihin äskettäin? -Valitettavasti olen.
Minäpä kerron kaikkein oudoimmasta työstäni.
Se oli kaikista kummallisin.
Jos kuolisit nyt, heittäisin sinut kärryille, ja siinä olisi yön työ.
Et saisi lanttiakaan viskin kyllästämästä ruumiistani.
Jos kuolen ensin, pane minulla rahoiksi.
Ei tulisi mieleenikään.
Myisitkö sinä todella minut? -Ehkä.
Häpeämätön lurjus!
Pidätkö uusista kärryistäni? Laatua. -Hyvin modernit.
Ajattelin lapioida niille hevosenpaskaa ja myydä lannoitteena.
Se on tuottoisaa ja laillista. Hugo Fortune puhui siitä.
En ole vielä kokeillut. Jos sinua kiinnostaa, saat lainata kärryjä.
Ei kiinnosta.
Mitä Ronnie sanoi tästä työstä?
Täällä on ruumis, joka ei vain yritä hypätä päällemme ja tappaa meitä,-
vaan siitä saa myös sievoisen omaisuuden.
Saamari!
Vai laatua! Ihan surkeat.
Ota lapiot.
Se on jäässä. -Mitä?
Maa on jäässä.
Tuon kaivaminen kestää koko yön.
Miksi maa on jäässä vain tässä?
Jos tuo tuolla maan alla on jäässä, olen iloinen mies,-
koska silloin se ei käy päällemme ja yritä murhata meitä.
Niin kai, mutta on tämä outoa.
Kyllä, Arthur, se on erikoista.
Minä aloitan, sinä saat tehdä loput.
Hitto!
Se näyttää lapsen arkulta.
Haluavatko he laatikonkin? -Kyllä. Emme edes yritä avata sitä.
En kyllä kanna sitä. Se on jäässä.
Sitten lyömme sen auki. -Saamme enemmän, jos emme tee sitä.
Ai!
Anna veitsi.
Jos vain saan kiilattua sen sisään...
Ole varovainen.
Sormeni jäätyvät.
Annetaan sen olla.
Ei. Laitetaan sen ympäri jotain ja kannetaan se.
Mitä se olisi?
Se on painava! Ei siinä lasta ole!
Katsopa tuota...
Mikä se voi olla? -En tiedä.
En ole nähnyt vastaavaa.
Se ei liiku, eihän?
Ei.
Se voi olla jokin sekasikiö sirkuksesta.
Ei se näytä muistuttavan mitään sieltä.
Katso sen pään kokoa.
Nyt sitä on helpompi kantaa.
Se ei ole enää niin kylmä.
Tule, lähdetään täältä.
Hyvää iltaa, herrat.
Älkää pahastuko, mutta nyt annatte sen ruumiin minulle.
Tunnetko tuon paskiaisen?
Cornelius, älä välitä tästä klopista. Korvantaustat ovat vielä märät.
Annapa se tänne.
Arthur, tässä on Cornelius Murphy. Anna tuo kummajainen hänelle.
Pilailetko?
Kuuntele pomoasi, jos aiot elää yön yli.
Hyvä poika, anna se hänelle.
Älä ole typerä.
Tee kuten hän sanoo. Selitän sinulle myöhemmin.
Laita se maahan.
Tee se.
Kesti tunteja kaivaa se esiin, enkä halua antaa sitä pois.
Laita se maahan, niin saat elää! -Anna ruumis!
Voi päätäni...
Ihailen sisuasi.
Kun olet kolunnut haudat tuon pöhkön kanssa, tule Murphyn klaaniin.
Joku vei saaliimme.
Taidan olla väärällä alalla.
Olen aivan pyörällä päästäni. Miten tuo onnistui?
Hei, kuka tuo mies olikaan? -Cornelius Murphy.
Olet onnekas, kun elät.
Hän tarjosi minulle työtä. -Hylkäisitkö hyvän hommamme?
En. Hän oli liian tuima minulle.
Fortune of War-pubiin? -Kyllä.
Vaikka olen ihan kuitti. -Niin minäkin.
Mutta minulla on uusi typykkä. Hänellä voisi olla vähän rahaa.
Hyvä homma, poika.
Jotkut hommat olivat raskaita, ja välillä olimme nälkäisiä-
mutta enimmäkseen pärjäsimme.
Mutta hyväksyitkö Murphyn tarjouksen?
En, mutta harkitsin sitä.
Hänessä ei mielestäni ollut mitään vikaa.
Mutta kohtasitte taas? -Kyllä.
Hienostelijat luulivat olevansa meitä parempia.
Milloin tapasitte viimeisen kerran? -Ei siitä kauan ole.
Mutta minäpä kerron, kun olin Viheltäjän kanssa.
Hän oli liukas tyyppi... Ja Temppuilija!
Tiesin kaikki varkaat... -Herra Blake!
Jos meillä olisi aikaa, kuuntelisin kaikki kertomuksenne-
mutta haluan kuulla nyt Murphyn klaanista.
Minua kyllästyttää puhua heistä. He saivat ansionsa mukaan.
Mitä sitten?
Haluaisin saada valmiiksi lukuni Murphyn klaanista.
Kertokaa Corneliuksesta.
Hyvä on. Mietitäänpä...
Hullu paskiainen hullujen paskiaisten pitkästä rivistä.
Ei juurikaan huumorintajua, luuli olevansa liitossa Luciferin kanssa.
Entä hänen joukkonsa?
Corneliuksella joukkoineen oli taito nyysiä henkiin heränneitä.
He ottivat sen henkilökohtaisesti.
Hänen isänsä oli aivot. Cornelius joukkoineen teki likaisen työn.
Isä lienee oikea piru mieheksi.
Willie ja minä saimme neuvon pysyä erossa heistä ja pysyimmekin.
Ronnie auttoi meitä olemalla kuulolla.
Otimme harjoittelijankin, Fanny Briersin.
Hän oli ollut hylynryöstäjä.
Hylynryöstäjä?
Hän huijasi aluksia karille ja korjasi saaliin.
Mutta hän kyllästyi siihen ja halusi alkaa varkaaksi.
Fanny Briers...
Ihana, ihana Fanny Briers...
Arthur sanoo minua ihanaksi.
Hänen on oltava humalassa, senkin juoppo, vanha lutka.
Ole hiljaa, minä olen ihana. -Niin oletkin, älä kuuntele häntä.
Teidän pitäisi hävetä.
Tässä se on...
Oletko valmis, herra Grimes?
Kun olen juonut tuopin, laitan tyhjän tuopin pääni päälle.
Sitten on teidän vuoronne.
Selvä, alkaa.
Seksikästä.
Hitto, tasapeli!
Voitto vietiin minulta!
Minä näytän sinulle, varastit voiton minulta!
Ensi kerralla voitat. -Niin voitankin!
Voidaanko puhua työasioita? -Olen selvä kuin tuomari.
Muistatteko Maisey O'Connellin?
Saat korvillesi!
Hän on perheystävä.
Eikö hän vieläkään puhu sinulle? -Ei, eikä perheeni.
Hän oli täällä yhtenä iltana. Hänellä on uusi työ ruumishuoneella,-
jossa käsitellään kuolleista heränneitäkin.
Oli hänen ensimmäinen iltansa, eikä hän tiennyt oudoista toimituksista.
Mitä tapahtui? -Hän ei sanonut.
Minä juotin hänet niin, ettei hän pysynyt jaloillaan,-
kutsuin hänelle ajurin ja suljin pubin.
Ei mikään mahti maailmassa saa minua enää siihen paikkaan.
Menehän sisään siitä.
Minulla on huonot hermot.
Hän oli niin järkyttynyt, että hän vaati minut mukaansa.
Oliko rankka päivä, Maisey? -Mitä?
Oliko rankka päivä, Maisey?
Hyvä luoja, hetken luulin, että koko juttu oli unta.
En halua mennä enää siihen paikkaan.
Aamulla saatat tuntea toisin.
Ei, aamulla menen suoraan Herran huoneeseen.
Se oli silkkaa pahuutta, mitä näin.
Jotain inhottavaa ja kauheaako?
Voit kertoa minulle, olen hyvä kuuntelija.
Mitä sinä näit tänään?
Elävän kuolleen.
Bingo. -Loistavaa.
Hän oli kauhuissaan.
Hän odotti lähetystä sinä aamuna,-
mutta laiva haaksirikkoutui Langols Islandin lähellä.
Vain yksi laatikko kolmesta löytyi. -Mitä siinä oli?
Vei ikuisuuden kammeta se auki.
Olen vanha nainen, eikä siellä ollut muita.
Mutta sait sen auki?
Kyllä, minä avasin sen...
Mahtavaa!
Miten hauskaa, Ronnie!
Te olette kauheita. Naisparka.
Miten hän pääsi pakoon?
Se piti minusta kiinni! Olin Saatanan epäpyhässä otteessa!
Katsoin sen kuolleisiin, mustiin silmiin-
ja näin niistä oman kuvani!
Olin varma, että kuolen.
Jessus... Saat olla onnellinen, että olet elossa.
Se oli kauheaa.
Se kalpea, heiveröinen otus...
Ilman ristiketjuani minulle olisi käynyt huonosti.
Ilman ristiäkö?
Onneksi niitä loppuja ei tullut.
Niitä piti tulla vielä kaksi, mutta ne katosivat merellä.
Kuulin, että ne ajautuivat Langols Islandille ja että ne pitää pelastaa.
En halua olla sen kanssa missään tekemisissä.
Muutama kirurgi uskoo, että ne voivat olla avain kuolemattomuuteen.
Siksi he haluavat ne ruumiit. -Kuolemattomuuteen?
Kuka lähtee Langols Islandille? -Helppoa rahaa.
Kuulostaa hyvältä, mutta tarvitsemme krustifiksin.
Krusifiksin, kulta. -On vain yksi ongelma.
Sano vain prosenttisi, Ronnie.
Se on pieni, mutta tarkoitin muuta.
Joku on jo palkattu hakemaan ruumiit.
Ruumishuone on pyytänyt Murphyn klaania apuun.
Siinä se sitten on. -Saamari.
Mikä Murphyn klaani on?
He ovat ilkeä joukko kalmovarkaita, joita en halua tavata.
Olisi tyhmää edes yrittää. -Eivät he voi niin pahoja olla.
Minäpä kerron heistä jotain.
Ensinnäkin on itse aivot, Samuel Murphy.
Hämähäkki-Sam ei näyttäydy.
Hän on saanut lempinimen, koska hän leikkii uhreillaan tunteja-
ennen kuin kaivaa koukulla uhrinsa silmät ja kielen ulos.
Sitten on hänen poikansa, Cornelius Murphy,-
kaikkein ilkein tapaamani paskiainen.
Hän jauhaa varastamiensa ruumiiden luita-
ja nuuskaa jauhoa.
Hän haistaa kuolleet ennen niiden kylmenemistä.
Valentine Kelly on Murphyn oikea käsi.
Nimen hän sai, kun rakastettu lähes poltti hänet Valentinuksen päivänä.
Hän peittää rujot kasvonsa,-
paitsi heiltä, jotka aikoo tappaa.
Sitten on Bulger, joka on Murphyn lojaali palvelija.
Murphy pelasti hänen henkensä.
Hän oli hampaaton, joten Murphy laitatti hänelle koiran hampaat.
Bulger on kiitollisuudenvelassa.
Olette pelkureita. Langols Island tietää rahaa.
Se riittäisi hyvinvointiimme pitkäksi aikaa.
Sanotteko te, että te pelkäätte? -Kyllä.
Sille vaikuttaa.
Ei joukko voi olla ruumiita pahempi. -Fanny, unohda koko asia.
Minä pysyn hautausmaissa. -Ryhdistäytykää!
Muista, olet harjoittelijamme, et kumppanimme.
Joten koetahan rauhoittua.
Kiitos, Ronnie, mutta ei kiitos. -Ehkä niin on parasta.
Halusin vain kertoa etukäteen.
Murphy joukkoineen on saarella vasta huomenaamulla.
Tulee muita töitä, Fanny. -Milloin?
Tällaista tilaisuutta ei tule niin kauan, kun pelkäämme jotain joukkoa.
Rahaa olisi tullut tarpeeksi, että voisimme nauttia elämästä.
Voisit viedä minut Sinister Duckiin-
eikä siihen surkeaan paikkaan joka ilta.
Mehän haaveilemme paremmasta.
Haaveet voivat olla tuhoisia.
Fortune of War on täynnä haaveidensa toteuttajia, ja mitä he ovat nyt.
Willie on oikeassa, pysyttelemme pienemmissä hommissa.
Willie Grimes... -Mitä hänestä?
Vähän selkärankaa, ja pärjäisit paremmin ilman sitä juoppoa.
Hän on sinulle haitaksi. -Olemme tunteneet pitkään...
Olisit saarella ilman hänen pelkojaan.
Ehtisimme saarelle ja pois ennen muita.
Se päättyisi verisesti. Et tunne niitä ihmisiä!
Tämä on ensimmäinen työsi. Minulla vei vuosia päästä tähän.
Niin iso homma vaatii kokemusta.
Jos haluamme saavuttaa jotakin, meidän täytyy pitää puolemme.
Cornelius ja hänen isänsä eivät voi olla niin pahoja.
Kun Cornelius oli 5-vuotias, hän sai äidiltään soittorasian.
Hän piti siitä ja leikki sillä jatkuvasti.
Hänen isänsä astui sen päälle, ja se hajosi.
Kerran pikku Cornelius löysi kananpojan.
Hän antoi sille nimen Pappy ja syötti sitä.
Hän kiintyi siihen.
Hänen isänsä talloi sen hengiltä.
Pikku Pappy-ressu levisi lattialle.
Sitten äiti osti hänelle kanin.
Cornelius päätti estää isäänsä vahingoittamasta sitä.
Hän kuristi sen ja söi sitä,-
ettei hänen isänsä saisi tapettua sitä.
Hänet kasvatettiin armottomaksi tappajaksi.
Ja paskat! Minä lähden Langols Islandille.
Osaan huolehtia itsestäni.
Jos te olette liian peloissanne, näemme pubissa myöhemmin.
Et voi mennä sinne yksin.
Tule sitten mukaani.
Olen kyllästynyt olemaan rahaton. -Saamme rahaa muusta työstä.
Ei meille tule ongelmia. Tule nyt, pystymme siihen.
Mitä sinä teet? -Osoitan, että se on sen arvoista.
Se loppuu huonosti.
Fanny? -Arthur...
Fanny, unohda se.
En lähde saarelle, se on viimeinen sanani.
Olemme järjiltämme, kun olemme täällä keskellä yötä.
Annamme naisen määrätä.
Kiitätte minua, kun saamme rahat ruumiista.
Pelkään, että meistä tulee ruumiita. -Ole hiljaa, Willie.
Nyt kun olemme täällä, yritämme parhaamme.
Kova sumu. Kuinka kaukana saari on?
Saavumme sinne aamuun mennessä, ellemme joudu karille. Tai pahempaan.
Pahempaan? -Meressä on kaikenlaista,-
mihin et halua törmätä.
Oletko ollut täällä ennen? -En.
Olen vain kuullut tarinoita.
Isä kävi täällä kalastamassa. Katselimme veljeni kanssa kalliolta.
Onpa kaunis muisto.
Kerran, kun hän oli tulossa takaisin maihin,-
vesi hänen ympärillään alkoi kuplia, ja silloin näimme sen...
Musta utu ympäröi isän veneen.
Jokin, joka oli piilossa siellä, imaisi hänet vedenalaiseen hautaansa.
Kyllä, onpa todella kaunis muisto, Arthur.
Hän oli hyvä mies. Ei lyönyt meitä ja oli ahkera työmies.
Oli tyhmää kalastaa täällä.
Totta.
Olemmeko muutaman tunnin Murphyn edellä? He eivät kai ehdi aamuksi.
Otamme laatikot ja häivymme.
Eihän siinä ole hankaluuksia, Willie? -Sopii minulle.
Otitko krusifiksisi?
Tietysti!
Hupsista heijaa...
Kuulitteko tuon? -Kyllä...
Mikä se oli?
Arthurin isä tulee vähän juttelemaan pojalleen.
Täällä on pahempaakin kuin törmääminen isääni.
Vihaan näitä vesiä.
Onpa aavemaista. -Ollaan hiljaa rantaan asti.
Herättäkää minut, kun olemme perillä.
Olemme kyllä järjiltämme.
Pyydän, voisitko olla hiljaa.
Muuten leikkaan pääsi irti.
Mitä me nyt teemme? Meidän ei pitänyt tappaa ketään!
Olisimme lyöneet hänet tajuttomaksi. -Herättyään hän tappaisi meidät.
Et tajua, mitä olet tehnyt. -Nyt on meidän vuoromme.
Meistä tulee rikkaita. -Tyhmä akka!
Laita vain laatikot vierekkäin.
Tee se nyt vain. -Olen tehnyt typeryyksiä-
mutta en ole koskaan vahingoittanut ketään rahan takia.
Me lähdemme nyt täältä, Fannyn kanssa tai ilman.
Otamme sen, minkä takia tulimme. -Oletko tärähtänyt?
Nehän ovat tässä! -Voimme lähteä, eikä meitä huomata.
Niin, tyhjin käsin. -Sinä et ymmärrä yhtään mitään!
Jos jäämme tänne, kuolemme. -Hän hoitui helposti.
Tulkaa, meillä ei ole koko päivää aikaa.
Kuka tahansa ei ole pomoni. -Tehdään tämä homma nyt vain.
Willie!
Entä nyt? -Siirretään ne häkkiin.
Ne menevät varmaan riviin ja marssivat sinne omasta tahdostaan.
Katsokaa tätä! -Mitä sillä tehdään?
Se pannaan niiden suulle, etteivät ne voi purra meitä.
Kun ne hyppäävät laatikosta, panemme tämän suulle,-
laitamme ne häkkiin ja hinaamme häkin veneen perässä mantereelle.
Eivätkö ne huku?
Tulkaa nyt. Ei ole syytä huoleen.
Saitko sen? -Varovasti.
Mitä nyt? -Se on hirvittävä.
Arthur? -Täällä on jalka.
Hyvin outoa. -Jalka!
Siitä ei paljon heru. Eihän, Willie?
Jalka! Voi helvetti!
Ota pois se! -Saan sen!
Rakkaani!
Ota se pois!
Ole paikallasi!
Pysähdy!
Oletko kunnossa? -Miltä näyttää?
Mitä pirua naurat? Se oli tappaa minut.
Se kutsui sinua rakkaakseen.
Entä jos sain jonkin tartunnan?
Jos minusta tulee tuollainen? -Rauhoitu. Näytäpä sitä.
Niin, naura nyt sille! -Se on melko...
Yksi, kaksi, kolme, neljä ja viisi.
Myyn siis viisi kuollutta illalla.
Lopeta nyt!
Tämä on sinun syysi. -Ei kukaan pakottanut sinua tänne!
Sinä ja Fanny olette tuhonneet minut.
Älä vedä Fanny-parkaa tähän.
Mitä me nyt teemme? -Minulla on varasuunnitelma.
Ei! Ei!
Voi pahus tätä!
Herra Murphy!
Sopisimmeko tämän jotenkin?
Olen tyytyväinen tähän tilanteeseen.
Olette sidottuina häkkiin,-
jonka hinaan veneeni perässä kotiin.
Ajattelin, että tarvitsette uuden miehen herra Bulgerin tilalle.
Myisin mieluummin ruumiisi.
Senkin liero! -Ole mukana tässä.
Jättääkö rotta uppoavan laivan? -Kyllä.
Kunniakasta.
Oliko kunniakasta yrittää ryöstää minut ja tappaa ystäväni Bulger?
Se ei ollut tarkoitus, Cornelius.
Yritimme vain ansaita vähän rahaa.
Sanopa, herra Blake...
Pidätkö ammatistasi? -Luulen niin.
Se on kyllä sotkuista.
Minä rakastan tätä ammattia, herra Blake.
Ja meidän suvussamme haudanryöstäjiä on ollut monta.
Joten olen hyvin ylpeä ammatistani.
Ja kun tuollaiset kuin te luulevat voittavansa minut...
Silloin minä suutun, herra Blake.
Ja Grimes...
Sinun olisi pitänyt ymmärtää!
Älä ole tuollainen, Cornelius. Halusin vain meri-ilmaa.
Valentine!
Näytä heille kasvosi.
Willie!
Lähdetään!
Aiotteko te sopia? En halua tänne tappelua ennen keskiyötä.
Mitä sinä tuijotat?
Aioit kääntää minulle selkäsi.
En. Minulla oli suunnitelma.
Olit valmis liittymään Murphyn klaaniin ja unohtamaan minut.
Minut, vaikka opetin sinulle kaiken. -Minun oli pakko sanoa jotain.
Olen hyvin pettynyt sinuun, Arthur.
Kiitos samoin.
Entä Fanny-parka sitten? -Se hullu eukko sai ansionsa mukaan.
Etkö osaa muuta sanoa? -Se oli hänen ideansa. Vai oliko?
Hän sanoi sinua pelkuriksi ja että minun pitäisi tehdä tätä yksin.
Oletkin yksin tästä lähtien. Minulle riittää!
Sopii. -Hienoa. Tervemenoa.
Pärjään paljon paremmin omillani.
Ulos täältä! Menkää! -Hyvää yötä.
Ulos baaristani!
Niin minä ja Willie erosimme, riidellen kuin vanhat naiset.
Mikä loppu hyvälle ystävyydelle!
Siitä on viikko, ja tässä olen.
Tapoitte Cornelius Murphyn. -En tee sellaista, isä.
Sitten Grimes tappoi hänet? -Fanny hoiti tappamisen.
Me vain jätimme Corneliuksen ja Valentinen sinne.
Jätitte hänet vain kuolemaan? -Niin.
Nyt istun tässä, viaton mies, ja odotan giljotiinia.
Kukaan meistä ei ole viaton.
Olen kuunnellut tarinoitanne, ja olette kaukana viattomasta.
Giljotiini on liian helppo kuolema.
Grimes oli onnekas, kun vältti minut.
Oli mukava tutustua, herra Murphy.
Olette varmaan pettynyt poikaanne.
Sellainen koulutus, ja kaksi tavallista miestä päihittää hänet.
Ette ole tavallinen, herra Blake.
Olette tavallisuudesta poikkeava.
Ei joka päivä tapaa henkilöä, joka viettää loppuelämänsä tuskissaan.
Paras pitää kiirettä, kohta olen jo terän alla.
Ei, ette joudu giljotiiniin.
Ette ole yhtä onnekas kuin ystävänne.
Minulla on muita suunnitelmia!
Et ole epäkunnioittava Murphyn klaanille!
Kuulitko, paskiainen?!
Tämä on loppusi, Arthur Blake.
Senkin räkänokka! Tämä on loppusi!
Minä silvon sinut!
Tee se! Poikasi oli täysi kusipää!
Senkin paskiainen...
Willie...! -Arthur!
Et ole kuollut...
Purema saarella teki minusta yliluonnollisen.
Kesti kauan löytää pääni. Tämä on vähän hämmentävää.
Luulin olevani mennyttä.
Hän viilsi sinua pahasti.
Mukava nähdä sinut! Luulin, ettet halua nähdä minua.
Ei tämä mitään.
Näytät karmealta, Willie.
Hyvä, että minä olin ensin. Muuten sinä olisit nyt kuollut.
Noin... Siinä se on. -Nyt olen palveluksen velkaa.
Ajattele, miten hän seurasi meitä.
Aivan. Hän sanoi olevansa pappi, ja minä uskoin jonkin aikaa.
Saisimmekohan hänestä vähän rahaa?
Kyllä meidän pitää häipyä täältä.
Hullua, että olet henkiin herännyt. -Oletko hyvä ompelemaan?
Olet kuin kissa? Yhdeksän henkeä. -Joten se kai jatkuu taas.
Meidän pitäisi palata saarelle, etsiä ne ja pyytää puraisemaan sinua.
Ei, kiitos. -Se on ollut elämäni paras juttu.
Oletko kunnossa?
Minä mietin asiaa. Et kai aio alkaa syömään minua?
En, mutta se on paras asia, mitä minulle on tapahtunut.
Mutta minua alkaa nyt vähän hiukoa. -Vien sinut pubiin iltapalalle.
Tämä on toisenlaista nälkää, Arthur.
Minulla on sudennälkä.
Anna edes pieni puraisu. -Ei, ei! Älä tule lähelleni!
Suomennos: Eva-Lisa Soini PrimeText International
Tekstitys: PrimeText International www. primetext. tv